"Hát minden minden e világon Álomba ködlő furcsa álom?"
11:55.
Öt perc múlva éjfél.
Elmondok még egy regét.
Egy utolsót, éjfél előtt,
míg itt melegedünk.
Öt perc múlva
április 21-e lesz.
Éppen 100 éve történt, április 21-én,
kint a tengeren, Spivey Pointnál,
egy kis vitorlás igyekezett a part felé.
Hirtelen az éjszakából
ködfelhő szállt föléjük.
A súrú sötétségben, egy pillanatra,
mintha megvakultak volna.
De aztán egyszer csak fény tört át a ködön.
Tábortúz égett a parton, éppen úgy, mint most.
Jól megrakták azt a tüzet, messzire világított.
A hajón a világítótorony fényének vélték,
s a kormányt felé irányították.
A hajó a parti szikláknak ütközött.
Úgy roppant ketté,
mint a dióhéj a fogaitok között,
és elmerült a mélyben, minden utasával együtt.
Ott fekszik a tenger fenekén
az Elizabeth Dane nevú vitorlás,
a legénység tüdejét megtölti a sós víz,
tágra nyílt szemeik a sötétségbe merednek.
Odafent a ködfelhő, amilyen hirtelen jött,
fel is szállt, távolodott a nyílt tenger felé,
hogy soha vissza ne térjen.
Ám a halászok azt beszélik,
az apáik és nagyapáik hagyták rájuk,
hogy egy napon a köd ismét leszáll Antonio Bayre,
s akik a tengerfenéken nyugszanak,
Spivey Pointnál kikelnek a tengerből,
partra szállnak,
hogy megkeressék a tábortüzet,
amelyik a jeges hullámsírba csalogatta őket.
Éjfél van.
Április 21-e.
A KÖD
12 óra, éjfél, beköszöntött a kísértetek órája.
Önök Stevie Wayne-t hallják, aki azon lesz,
hogy jókedvre derítse az éjszakai rádiózókat.
Végeztem, atyám.
Á, elmehetsz Bennett.
Nincs rád szükségem hajnali négyig.
Igen, uram.
Nem kérsz egy korty szíverősítőt az útra?
Nem kérek. Atyám, kiadja a bérem?
Tulajdonképpen az is elég, ha csak hat órára jössz holnap.
Igen, uram.
Bennett?
15 fok van odakint.
Hadd kívánjak elsőnek én boldog születésnapot Antonio Baynek.
Jeles városunk épp 100 éves.
Meteorológusunk lehangoló előrejelzést adott.
Esőt jósolt mára.
Onnan, ahol én most ülök, egy felhőcskét sem látni az égen.
Reméljük a rossz hír túlzott aggodalmaskodásnak bizonyul.
Egy óra hosszat még itt vagyok, meglátjuk, beválik-e a jóslat.
Ha úgy gondolják, maradjanak velem erre az órára.
Egy kis vitorlás zátonyra futott az öböl keleti részén. Vétel.
Global 1 X5. Itt a Lady Belle Pacific.
Azonosítószám 024KL596. Vétel.
Global 1 X5. A Lady Belle Pacific nem szenvedett komolyabb sérülést.
Küldjenek egy vontatót. Kábé negyed mérföldre vagyunk a moteltől. Vétel.
Itt a KAB, Antonio Bay, California.
Hat perccel múlt éjfél.
Meteorológusunk még nem jelentkezett, így nem tudok közelebbit az esőről.
De azt látom, hogy telihold világít és csillagos az égbolt.
Stevie Wayne vagyok. Ha nincs jobb dolguk, maradjanak velem,
és hallgassunk egy kis zenét a kísértetek órájában.
Ha mégis lenne tennivalójuk, akkor se siessenek kikapcsolni a rádiót,
egy órakor úgyis vége az adásnak.
Oké.
Merre megy?
- A tengerpartra. - Akor magával megyek.
- Helyezkedjen el. - Kösz szépen.
Kér?
Kösz.
Nem stoppoltam ezelőtt.
Nagyon kell vigyáznom.
- Kérdezhetek valamit? - Aha.
Hisz a szellemekben?
Persze.
- Persze, hogy hiszek. - Szóval hisz a szellemekben.
Hála Istennek. Jöttem egy pasassal, olyan reális volt.
Santa Barbaránál szedett fel. Carmelnél már feleségül akart venni.
Látszik, hogy nem szokott stoppolni.
A múlt héten kezdtem.
Maga a tizenharmadik.
Ez nagyszerú. Baljós és kísérteties.
Meglátjuk.
- Megsérült? - Semmi bajom. - Biztos? - Azt hiszem.
Mi volt ez?
Pontosan 12 perccel múlt éjfél, itt Stevie Wayne...
- Túnjünk innen. ...egy hang az éjszakából.
Spivey Point világítótornyából közvetítek,
április 21-re virradóra,
Antonio Bay születésnapján.
Estére nagy ünnepséget terveznek.
És ha a nagy izgalomtól nem tudnak aludni,
akkor hallgassák a rádiót,
és gondoskodom róla, hogy jól szórakozzanak.
Ki tudja.
- KAB. - Szervusz édes.
Szia, Dan. Mi újság?
Gondoltam, talán magányosnak érzed magad, vagy ilyesmi.
Soha nem vagyok magányos. Azt hittem nyolckor végzel.
Elcseréltem a múszakot, hogy ott lehessek este a bulin.
Te is jössz?
Nekem nincs kivel cserélnem. Mindig én vagyok múszakban.
- Éjjel és nappal. - Túl sokat dolgozol.
Viszont van egy rádióállomásom.
És ha 15 másodpercen belül nem mondod meg miért hívtál, leteszem.
- Miről beszélnél szívesen? - Ami jön.
Van egy halászhajó 15 mérföldre a parttól,
a neve Sea Grass.
A radarernyő pedig egy ködgomoly megjelenését jelzi.
25 mérföld távolságban van, s éppen a hajó felé halad.
Kösz. Tíz másodpercet megér.
Adásba megyek. Szia!
Hahó, fiúk! Ltt a KAB, Antonio Bay.
Stevie Wayne beszél és a tengerre üzen.
Üdvözletem a Sea Grass legénységének,
és vigyázzatok fiúk, mert köd közelít felétek
kelet felől.
Közben hallgassátok meg
a következő nótát amit a ti köszöntésetekre
pörgetek le.
Srácok, szívesen összejönnék ezzel a nővel.
Én láttam egyszer a fúszeresnél. Nem jöttem össze vele.
Bolond nőszemély. Nyoma sincs ködnek.
- Mit tudsz róla? - Övé a világítótorony.
- Tudom. - A fia egy csapatban játszik az öcsémmel.
- Gyereke is van? - Te boldog házasságban élsz.
- Nem olyan boldog. - Nyoma sincs ködnek.
Hé, látom a ködfelhőt!
Na jó, eleget ittam. Mehetünk haza!
Felőlem.
Gyertek csak ide!
- Mit akarsz? - Gyere ide!
Mi volt ez?
Ide gyertek!
Mi van itt?
A generátor.
Eltúnt. Itt volt egy hajó és eltúnt.
Figyelj.
- Semmi. - Odanézz.
Ki van ott?
Kik azok?
Al, itt van mellettünk.
Milyen nagy! Milyen nagy hajó!
Hatalmas!
Mi történt? Ez a köd?
Két perc múlva háromnegyed egy.
Hallgassák velem a következő számot,
s közben gyújtsunk rá.
Már nem tart soká, Stevie.
Aztán mehetsz aludni.
KAB.
Szép volt amit mondtál, csak épp nem volt igaz.
A ködfelhő nyugat felől közelít, s hamarosan el is borítja a hajót.
Akkor téves a tájékoztatás. Azt mondták, keleti szél fúj.
A köd meg nem úszhat széllel szemben.
- Most megfogtál. - E pillanatban lehetetlen.
- Csak egy hang vagy a telefonban. - Te meg egy hang a rádióban.
Tökéletes páros vagyunk.
Ha velem akarsz vacsorázni, állok elébe.
Nem lehet, Dan. Az én tökéletes partnerem egy hang a telefonban.
Oké, te elérhetetlen nő.
Szervusz.
Egész jó.
Egy hete kezdtem San Diegóban.
Napi öt rajzzal haladok.
Ha Vancouverben öt dollárt kapok darabjáért, meggazdagszom belőle.
- Kérdezhetek valamit? - Kérdezz.
Hogy hívnak?
- Elizabeth. - Nick.
Helló, Nick.
Helló.
Visszavár valaki San Diegóban?
Azt kérdezted, "Kérdezhetek valamit?"
Ez csak egy kérdést jelent. A San Diegó-s már a második.
Pasadenában vár
egy rakás pénzzel.
Sose csinálhatom azt, amit akarok.
És mit akarsz csinálni?
Nem tudom.
Az jó. Én is így vagyok vele.
Ez a kép tetszik nekem. Eladó?
Ez ingyen van.
Kedves hallgatóim, egy óra van.
Lejárt a kísértetek órája és az én adásidőm is.
Búcsúzom önöktől délután hatig, amikor újra jelentkezik a KAB.
Itt Stevie Wayne, a virrasztó.
Kívánok mindnyájuknak nyugodalmas jó éjszakát.
Mama!
Mama, itt vagy?
Nézd mit találtam a parton!
Andy,
kisfiam.
Jó kisfiú voltál?
Persze, nézd mit találtam.
Ez egy nagyon fontos lelet. Aranypénz volt, csak átváltozott.
- És most találtad? - Aha, de nézd már meg!
Jó reggelt, kisfiam. Jól aludtál tegnap este?
Jól. Az öreg Machen kísértetekről mesélt.
Megköszönted Kobritz néninek, hogy vigyázott rád?
Igenis, főnök! Mama, ehetek abból a fagyiból, ami a hútőben van?
- Majd ebéd után. - Oké.
Keresek még leleteket. Olyan aranypénzt, ami nem változik át.
- Hol az ördögben vannak? - Tegnap 4:15-kor húztak el.
- Azóta nem láttam őket. - 7:30-ra mondta.
- Tudod milyenek. Egy másik... - Ertesítetted a parti őrséget?
- Nick, jól bepiáltak az este. - Az ki van zárva.
- Al ilyet nem csinálna. - Ittunk mi már együtt,
de sosem annyit, hogy kint maradjunk a vízen egész éjjel,
s ne szóljunk senkinek, hadd egye a fene az otthoniakat.
- Mi vagy te, a felesége? - Csak a barátja.
Ne izgasd magad, Nick.
Hová megyünk?
Én Ashcrofthoz. Megkeresem a Sea Grasst.
- Ki az az Ashcroft? - Sokkal tartozik nekem.
Veled mehetek?
Azt hittem Vancouverbe mész.
Nem sietek.
A seriff a saját kocsijával jön.
A polgármesterért és a feleségéért mi küldünk kocsit 6:45-re.
Vésd fel légy szíves.
Akkor jönnek a beszédek, a polgármester, a seriff, végül én.
A beszédemet megírtad?
Aztán kiosztjuk a gyertyákat, és kezdődhet a felvonulás.
Ha vége, hazamegyek és kinyúlok.
Jaj, úgy félek megnézni!
Hát...
- Nem is olyan ronda. - Egy múremek.
Csak egy fél napig viselkedj tisztességesen! Nem nagy kérés.
Mi is van még? Ja, igen! Megrendelted a gyertyákat?
- Gyertyafényes felvonulás, gyertyák nélkül! - Meglesznek.
- És a részletes program? - Aláírva, lepecsételve, elküldve.
Sandy, néha az idegeimre mész, de pótolhatatlan vagy.
Köszönöm, Mrs. Williams.
...Spivey Point.
A parti őrséghez
bejelentés érkezett, miszerint a Sea Grass elnevezésú halászhajó,
amely tegnap délután hagyta el a kikötőt
nem tért vissza,
holott már estére várták, s életjelt sem adott magáról.
Ezért a parti őrség felkér mindenkit,
aki bármit tud az esetről, jelentkezzen.
A hajó 30 láb hosszú,
utoljára Spivey Pointtól keletre látták, mintegy 15 mérföldnyire.
Aki bármit tud a hajóról, haladéktalanul jelezze.
Nick, kérdezhetek valamit?
- Itt mindig ilyen? - Itt mindig más.
- Nagyon félted a hajót? - Igen.
Biztos valami baj történt.
Nézd!
Csak el ne aludjak a saját beszédem közben!
- Egy szemhunyást sem aludtam. - Annyira izgul?
Dehogy. Csak Al kiment a tengerre és nem jött haza.
- Még most sincs otthon. - Mrs. Williams!
Felhívtam a parti őrséget. Azt mondták, biztos motorhiba,
és hogy ne izguljak. Mondta is, hogy baj van a motorral.
- Nem akar hazamenni? - Van is nekem most arra időm!
A kutyám éjfélkor elkezdett vonítani, és reggelig nem hagyta abba.
- Mi baja volt? - Haragudott a férjemre,
mert nem vitte magával. Lerohant a partra, és ugatta a vizet.
Harangszóra ébredtem éjfélkor,
az autóm riasztója meg minden ok nélkül megszólalt.
- Ne mondd! - Felébresztette az egész házat.
Száz évig semmi, aztán egy éjszaka minden a feje tetejére áll.
Al?
Tessék, kösd hozzá!
Al! Tommy!
Dick!
A fedélzeten nincs senki.
Valószínúleg felvették őket.
Víz van a motorházban.
Pedig a fedélzet csontszáraz.
Megérkeztünk. Azt tervezem,
hogy rendbe hozatjuk a Morgantown Road-i temetőt.
- Történelmi nevezetesség. Őseink nyughelye. - Sokba fog kerülni.
Itt mindenki büszke a város múltjára.
De amikor áldozni kell érte, mintha a fogát húznák.
- Készítsd elő az anyagot. - Igen, asszonyom.
Tőled az "lgen, asszonyom" úgy hangzik, mint a "Kurva anyád!"
Igen, asszonyom.
Amíg nem találsz hozzá szebb dallamot, ne is helyeselj.
Rossz előjel.
Malone atya?
- Hahó! - Még egy rossz előjel.
Nézd meg az irodában, én körülnézek itt.
- Jézusom! - Nagyon sajnálom, Mrs. Williams.
- Mrs. Williams... - Rosszul érzi magát?
Mutatok magának valamit.
"December 9.
Ma este ismerkedtem meg Blake-kel.
Az árnyékba húzódott előlem, hogy ne láthassak az arcába.
Milyen irtózatos ez a betegség.
Egy dúsgazdag ember, aki a legmélyebb nyomorúságba süllyedt.
De Blake siralmas helyzetében is mindent megtesz,
hogy maga és társai kínját enyhítse."
Minden egyes múszerük elromlott. Minden üveg szilánkokra tört.
- Tudod mi jutott eszembe? - Tegnap este.
A kocsiban.
A hőmérő is eltört.
A higanyszál -3 fokon áll.
Nem víz pusztított itt, hanem valami szörnyú anyag.
"December 11. Blake ajánlata nagyon egyszerú.
Át akarja telepíteni a Tanzier-szigetről
az egész kolóniát ide hozzánk, a város északi végébe.
Felszerelt egy vitorlást,
úgy hívják, Elizabeth Dane, és hatalmas vagyont adott
a letelepedési engedélyért cserébe.
A részvét és könyörületesség érzése viaskodik bennem
az irtózattal,
ha arra gondolok, hogy lepratelep lesz a várostól
alig egy mérföldnyire."
Elmozdították a faltól.
Be volt kapcsolva.
- Rengeteg sört megittak az éjjel. - Mint minden éjjel.
Milyen itt a hajón?
Forog az emberrel a világ...
A halászatot kérdem.
- Hát halászol. - A halászatról csak annyit tudok,
hogy sok kukac kell hozzá.
Tengervíz.
Tegnapelőtt én magam takarítottam végig a hajót.
Hogy kerül ide tengervíz?
"Április 20. Összegyűltünk mind a hatan.
Az éjfél utáni órán eldöntöttük,
hogy Blake-nek és társainak meg kell halniuk.
Arra gondoltam, Blake aranyából újjáépítjük a templomot,
hogy a mi kis városunkat felvirágoztatjuk,
de ez sem tudta elnyomni a feltörő iszonyodást,
hogy búnrészes lettem gyilokosságban."
Most mi van?
Várjuk a parti őrséget.
- Ne haragudj rám. - Miért?
Amióta veled vagyok, minden elromlik.
Az állóóra, az autód ablakai, és az a kísérteties alak.
- Nem tehetsz róla. - Ez nem olyan biztos.
Hátha én hoztam rád a bajt.
A végzetet.
Nem hiszek én a végzetben, a szerencsében sem.
Nem hiszek én semmiben sem.
Történt egyszer valami.
Az apám halász volt.
Fenékhálós halászhajója volt, a sekély vízben halászott.
Egy este későn, már hazafelé jött.
Kerülgette a zátonyokat a Spivey Pointnál.
Megpillantott egy brigget,
félárbocra eresztett vitorlákkal.
Épp feléje tartott.
Apám rádiójelzéseket adott, de a brigg nem felelt.
A fedélzeten semmi mozgás,
de tartották az irányt.
Apám két legényével odahúzódott mellé és átmásztak...
a Resa Jane-re.
Senki sem volt a hajón.
Az asztalon friss étel állt, egy pléhbögrében gőzölgött a kávé.
De alatta már rozsdafolt éktelenkedett.
A kelő nap fényében megcsillant valami.
Kis aranypénz volt.
Spanyolföldön verték, 1867-ben.
Apám a viharkabátja belső zsebébe tette,
behúzta a zipzárt, hazajött,
és elmesélte mit látott.
Benyúlt a zsebébe, hogy nekem adja az érmét.
De az eltúnt.
Na, én megyek Vancouverbe.
"Április 21. Elvégeztetett.
Blake követte a túz megtévesztő fényét
és a hajója szétzúzódott a parti sziklákon Spivey Pointnál.
Kapóra jött a súrú köd, amelyet mintha az ég küldött volna,
pedig ezen a szörnyú éjszakán a pokolnak szolgáltunk.
Blake kincseit holnap megkeressük.
Isten irgalmazzon szegény, búnös lelkünknek."
Nem bírom tovább olvasni.
Jól bánt a szóval a nagypapája.
A mai ünnepség gyalázatos komédia.
Gyilkosokat ünnepeljünk?
Első oldal, KAB reklám és hirdetések.
Még több zenét hallhatnak
a KAB 1340-n.
33.
KAB 1340.
57.
Minden szám világszám.
KAB 1340.
KAB, Antonio Bay.
31.
A világ élvonalában, KAB 1340.
Lágy dallamok a KAB-től,
Antonio Bay, California.
54.
KAB 1340.
31.
Hullámverés hangja Antonio Bayből.
KAB 1340.
39.
A búvös szám 1340.
KAB, Antonio Bay.
Zenét akar? Hallgassa a KAB 1340-t.
111-B.
Váltás.
Csúcs ez a músor. Itt a 1340,
KAB, Antonio Bay.
Atyám, hol volt ez a napló?
A nagyapám befalazta, hogy rejtve legyenek a búnei.
Mikor találta meg?
Az éjjel, éppen éjfél után. Mi ennek a jelentősége?
Csak mert abban az órában bolydult fel az egész város.
És abban az órában találkozott a hat összeesküvő.
- 100 évvel ezelőtt. - Későre jár, atyám.
És a régi dolgokon nem segíthetünk.
Megtartja az istentiszteletet ma este?
Antonio Bay elátkozott város.
Ez akkor nemet jelent?
Ugyanúgy jelenthet igent is.
Most már mennünk kell.
Rosszul érzi magát?
Felhívom Dr. Thaydent, és megkérem, nézzen be magához.
Nem szabad a dolgokat ennyire komolyan venni.
Átok van rajtunk, Mrs. Williams.
Mindnyájunkon.
1340.
KAB.
44.
Szép hangzás,
jó számok a csodás KAB 1340-n.
45.
Fényt és hangot sugárzó világítótorony,
a nagyszerú KAB 1340.
Antonio Bay, California.
46.
Mintha egy albatroszt látnék, a hosszú fehér nyakát...
Nem. Inkább egy malomkő.
Istenem, egy sziklafal! Úristen!
Minden órában hírek és időjárás-jelentés a KAB rádión.
10.
Minden órában hírek
és időjárás-jelentés a KAB rádión.
Vége a másik oldalnak, KAB reklámok.
Hogy fulladhat a vízbe, akit víz nem ért?
Ha víz lenne a tüdejében,
sókristályok a szája körül, hínár a testén.
De így...
Te jól vagy?
Láttad a szemét?
Láttam a szemét.
Andy, telefon!
Hallom, Kobritz néni.
- Halló. - Hol találtad azt a fadarabot?
Már mondtam, anya. A tengerparton, ma reggel.
- De hol? - A szikláknál.
Miért vetted föl?
Aranypénz volt, csak aztán deszkává változott.
Megtiltom, hogy a sziklák között mászkálj! Es ne szedj fel semmit!
- Nem volt gazdája. - Tudom, de akkor se.
Máskor ne vegyél föl semmit, amit találsz. Előbb szólj nekem, oké?
Oké.
- Mrs. Kobritz még ott van? - Azt hiszem.
Oké.
Mindjárt kezdenem kell az adást.
Ígérd meg, hogy nem mész ki a házból.
- Jaj, anya. - Igérd meg.
Rendben.
- Szeretlek, Andy. - En is téged. Szia.
Jó estét mindenkinek! Ltt Stevie Wayne, a virrasztó.
A KAB rádió Antonio Bayből
megkezdi adását.
Első számunkkal köszöntsük ma százéves városunkat.
Sok boldogságot, Antonio Bay!
- Miért telefonált édesanyád? - Semmiért.
Valamit azért csak mondott.
Nem mondott.
Tessék csak nézni, milyen furcsa, nagy felhő van ott?
Mély szúrások nyoma mindkét szemüregben,
egészen a koponyafalig hatolnak.
Roncsolt szegélyú sebek az arcon...
- Nem akarsz kint megvárni? - Itt maradok veled.
A mellkas betört, a tüdő tele van vízzel.
Beszélhetnék veled?
A lány bírni fogja? Szóltál a seriffnek?
Rádión értesítettem. Visszajön Bodega Bayből.
- Mit láttál kint a hajón? - Mindent belepett a rozsda.
Mintha réges-régen kivonták volna a forgalomból.
A holttest a felső priccsen feküdt.
Nick, a sebeibe moszatok tapadtak, a tüdejében víz volt,
a körmei alatt meg iszap.
Ha három napja beszéltem volna Dick Baxterrel Salinasban,
azt mondanám, hetekig feküdt a víz alatt a szerencsétlen.
- Te nem fázol? - Elmagyarázom, hogy történt.
- Szörnyú hideg van itt. - Eppen ez a magyarázat.
A holttest egy egész évig nem indul oszlásnak.
Esetleg tovább is bírja, ha tartós a hideg.
De ő fent volt a hajón. A fedélzeten feküdt.
Nem. Dick Baxter a tengerbe fulladt.
Emlékszel, tavaly októberben három gyerek a tengerbe esett?
Mire megtaláltuk őket, egy hét is eltelt,
de ő tovább volt a vízben. Meg mernék rá esküdni.
Nick!
Szörnyú tragédia, hogy ez a gyönyörú hajó a mi partjainknál
szenvedett balesetet,
de virágzó közösséggé kovácsolta a szétszórt kis települések lakosait,
hogy várost alapítsanak, melynek neve Antonio Bay.
Várost, melynek polgárai és választott vezetői
ma este ünnepelni jöttek.
A parti őrség már keresi őket.
Átfésülik a terepet. Most nem tehetünk mást, várnunk kell.
Igaza van, seriff.
Köszönöm.
Megyek, mert én következem.
Megtalálják, Mrs. Williams.
Butaság, de csak arra tudok gondolni, hogy egész éjjel ugat a kutya,
pedig úgy szeretném, ha Al hazajönne már.
Ejnye, az évforduló ünnepén a védnökasszony nem sírhat!
Nem muszáj megtartania a beszédét.
Nem, nagyon is muszáj, én tudom.
Köszönöm a segítséget, Nick.
Nagyon szívesen.
Remélem, önöknek is tetszik ez a szám.
Nekem a kedvencem.
Boldog születésnapot, Antonio Bay!
Jelenleg is folynak az ünnepségek a Shelby Square-en.
A gyertyafényes felvonulás kábé egy óra múlva kezdődik.
Ha sietnek, még odaérnek.
A parti őrség kora délután megtalálta a Sea Grasst,
de sem a hajó állapotáról, sem a legénységről
nem adtak ki jelentést.
Ha bármit megtudok, azonnal közlöm önökkel.
Remélem más hajó nem tévedt el a ködben.
Mindjárt visszajövök.
- KAB. - Halló! Nick Castle vagyok.
Én is ott voltam a Sea Grasson ma délután.
Ne haragudjon, tényleg nem tudok többet...
Nem is ezért hívtam föl.
De mondott valamit az előbb a rádióban a ködről.
Bután hangzik amit mondani fogok,
de én láttam a ködöt tegnap este, messziről, a tenger felett.
Mintha... izzott volna.
Keleti szél fújt,
a köd mégis nyugat felé hömpölygött.
- Tudom, hogy ez képtelenség. - Nem olyan képtelenség.
Valami történt tegnap éjjel.
A köd a városba is behatolt, és mindent felbolygatott.
Maradjon.
Van még egy-két jó születésnapra való számom,
és egyéb meglepetések.
És keresni fogom a kapcsolatot a meteorológusunkkal is.
A meteorológusnak legfőbb vágya, hogy sikerüljön.
- Halló? - Igen, itt vagyok.
És van még egy dolog. Nem hiszem, hogy köze van a Sea Grasshoz.
Csak mondja.
A kisfiam talált egy hajóroncsról származó deszkát.
Szevasz, Mel! Mi újság?
A csajod éppen téged emlegetett a rádióban.
Bejöttem, átveszem az ügyeletet.
- Azt hittem, ma nem jössz be. - Imádom a munkámat.
Mesélj neki arról a ködfelhőről, ami délkeleti irányból közeledik.
- Hol van? - Majd meglátod.
Gyorsan közeledik. Viszlát holnap!
Szervusz, Mel. Viszontlátásra.
Á, megvagy!
Kiszaladok a Spivey Point-i világítótoronyhoz. Jössz velem?
Gyere.
- KAB - Szervusz édes!
Hát te nem ünnepelsz?
Nem bírok ki egy estét sem nélküled.
Van rád 30 másodpercem. Mi újság?
- Egy újabb ködfelhő. - Hol?
Délkeletről jön, a tenger felől. A szárazföld felé.
Öt-tíz perc múlva itt lesz.
Dan, maradj.
Rendkívüli időjárás-jelentés.
A Meteorológiai Intézet most jelezte, hogy egy ködfelhő tart
a város felé, éppen abban az irányban,
amerre az intézet van, a Russellville Roadon.
Ismétlem, ködfelhő tart a város felé.
Hamarosan eléri a Meteorológiai Intézet épületét.
- Dan, itt vagy még? - Még itt vagyok.
Olyan más vagy ma este.
- Ideges vagy? - Csak már adásba szeretnék menni.
A múltkor azt mondtad, még telefonon is utálsz beszélgetni...
Dan, hol van most a köd?
Szerintem a küszöbömet kaparja.
Várj! Megnézek valamit.
Innen is látszik.
Drágám, mi ez az izgalom? Nem láttál még ködöt életedben?
Llyen ködöt még senki sem látott. Ez izzik.
- Te nem veszed észre? - Izzik?
Ó, mindent értek. Szenzációra vágyik a lelked?
Egy kis csemege a hallgatóknak?
Mi van?
Kiment a villany.
A múszerek megbolondultak.
Esik a barométer, a hőmérséklet süllyed.
- Mi van ott? - Nemigen tudom.
Dan, mit látsz? Látsz valamit?
Mondd, hogy mit látsz!
Az ablakomra reflektoroznak.
- Dan, figyelj ide! - Egy pillanat, szívem.
Megnézem ki szórakozik.
Maradj a telefonnál!
Príma, jó vicc, pajtás.
Valaki járkál az ajtó előtt, és jópofáskodik velem.
De akárki legyen is az, elveszem a kedvét a hülye viccektől.
Dan, ne menj az ajtóhoz!
Hahó?
Van itt valaki?
Egy részeg disznónak az agyára ment ez a százéves kísértethistória.
És mi mindannyian,
Antonio Bay mai lakosai,
nagy-nagy hálával tartozunk
azoknak a férfiaknak és asszonyoknak, akik száz évvel ezelőtt
áldozatos munkájukkal
megvetették városunk alapjait.
És a mi feladatunk, hogy elevenen megőrizzük az ő szellemüket.
Sürgős közlemény!
David Simms seriff haladéktalanul hívja fel a rádiót!
A szám 555-2131. Segélykérés.
Ezért kettőzzük meg erőfeszítéseinket. Fogjunk össze!
Haladjunk azon az úton, amelyen elődeink száz éve elindultak.
Segélykérés.
David Simms seriff haladéktalanul lépjen kapcsolatba a KAB rádióval.
555-2131. Vészhelyzet.
- Halló. - Halló.
Halló?
Simms, maga az?
És most vonuljunk oda mindnyájan a szobor leleplezéséhez
égő gyertyáinkkal. Legyen ez a nap emlékezetes
Antonio Bay minden polgára számára.
Egyes sorban haladunk el a szobor előtt.
Mindenki megtekintheti. Vonuljanak méltóságteljesen.
Indulj be!
Kérlek, indulj be!
Miért aludt ki mindenhol a villany?
Llyesmi néha előfordul, Andy.
De mindjárt rendbe hozzák. Nem tart sokáig.
Mulatságosabb pedig így.
Hahó!
Hahó?
Mi az, egy felhő?
Indulj már!
Andy, menj ki a házból!
Mrs. Kobritz, vigye ki a házból! Gyorsan! Rohanjanak!
Be kellene csukni az ablakokat. A gyerekszobában nincs nyitva?
Megnézem.
Hahó!
Valaki hallgasson már meg! A fiam veszélyben van!
White Beach Lane 887! A fiamat körülzárta a köd! Fuss!
Nahát! Tetszik látni?
- Becsuktad az ablakokat? - Becsuktam.
Nem tudom, hogy édesanyád hálószobájában...
Kérem emberek! A fiam veszélyben van!
Andy, menekülj! Fuss!
Mrs. Kobritz, meneküljenek!
- Légy szíves menj fel a szobádba. - Szeretnék itt maradni.
Menj szépen!
- Menj a szobádba. - Csak megnézem ki jött.
- Nem. - Két másodpercig sem maradhatok?
Jó, itt sem vagyok.
Könyörgök, a fiam veszélyben van!
White Beach Lane 887.
Menjen érte valaki! White Beach Lane 887!
A fiam veszélyben van! Hozzák ki a ködből!
Segítség!
Mentsék meg a fiamat!
...White Beach Lane.
Gyere kisfiú! Ugrás!
Andy, menekülj!
Ne maradj a házban!
- Indíts! - Adj gázt!
- Gyerünk, gyerünk indíts!
Próbáld!
Gyerünk, gyerünk!
Gyerünk, kislány! Menni fog!
- Rükverc! Tedd rükvercbe! - Gyerünk!
Gyerünk, csináld!
Már csak legfeljebb 20 perc.
Nem lehetne már most zárórát csinálni?
Legyen megértőbb, mindenki szeretné látni a szobrot.
Nem bánom, de egy kicsit kergessék meg a népet.
Maga már nyugodtan hazamehet, Kathy.
- Pihenje ki magát. - Most már kivárom a végét.
Mrs. Williams, egész nap talpon volt. Hadd vigyem haza.
Nem örülök, de igazad van.
- Tényleg hazavinnél? - Igen, asszonyom.
- Holnap reggel felhívom. - Köszönöm.
Azt sem tudom, hallasz-e engem.
Olyan borzasztó, hogy nem mehettem érted, hogy nem lehettem ott.
De próbálj megérteni!
Nekem itt a helyem.
A köd a szárazföld felé halad,
a város felé,
Antonio Bay felé.
Már túlvonult a fegyverbolton.
Az utca neve most nem jut eszembe.
Azt hiszem, Chestnut Street.
Van kedve zenét hallgatni?
Van.
Egyre gyorsabb. Fel a Regent Avenue-n, a Smallhouse Roadon.
Miről beszél?
Végighömpölyög a külvároson.
Broad Street.
Clay Street.
Lefelé halad a Tizedik utcán.
Menjenek haza és zárkózzanak be. Ajtókat, ablakokat becsukni!
Valami van a ködben.
Aki a város déli oldalán van, igyekezzék északnak.
Meneküljenek a ködtől!
Már csak a Templomdombot nem lepte el a köd.
Aki a szabadban van, igyekezzen a régi templom felé.
A 101-es útelágazásnál ne próbálkozzanak.
Aki úton van, tartson a régi templom felé.
Az utolsó menedékhely a városban,
a régi templom a Templomdombon.
- Itt jön utánunk! - A köd?
- Végig jött utánunk. - Gyorsan, befelé.
- Gyerünk! - Erre!
Malone atya?
- Jól van? - Van a házban pince?
- Már nincs hova rejtőzni. - Meg kell próbálni!
Akárhová bújunk, mindenhol ránk találnak.
- Van pince vagy alagsor? - A dolgozószoba.
Mutatom az utat. Jöjjön!
- Gyorsan! - Gyerünk. Ez itt marad.
A köd elárasztotta a várost.
Szinte kirajzolja a város térképét a földön.
- Blake-ék eljöttek értünk. - Ki az a Blake?
- A naplóban van. - Milyen napló?
- Nem tudom. - Elátkozottak vagyunk.
- Miről beszél? - Hol van az a napló?
Ltt van bent.
A túlsó oldalon? - Csak ártalmunkra lesz.
Legalább tudjuk, miért. Mindenesetre maguk zárkózzanak be.
Be kell csukni az ajtót.
- "Hatnak kell meghalnia." - Hárman voltak a Sea Grasson.
- A meteorológus a negyedik. - Mrs. Kobritz.
- Igen, az öt. - Es közülünk valaki a hatodik.
Az unokák búnhődnek a nagyapák búneiért.
- Van itt még valami, atyám! - Engem akarnak.
- Én vagyok a hatodik. - Miért akarnák pont magát?
"Talán elháríthatom fejünk felől a végzetet,
ha Blake vagyonát csorbítatlanul megőrzöm,
és e falak közé rejtem."
Összeesküvőtársaim úgy hiszik, hogy a vagyont valaki elrabolta,
de valójában én voltam a tolvaj, és az Ur háza a kincs rejtekhelye.
Én vagyok a tolvaj és a templom falai..."
Segítsenek! Eltorlaszoljuk az ajtót.
Gyorsan az ajtó elé, szorosan!
- Húzzuk félre az asztalt. - Vigyázz az útból!
Ltt az arany.
Beolvasztották a keresztbe.
Ide nem szabad bejönni!
Blake, itt az aranyad.
Itt az aranyad, Blake.
A nagyapám rabolta el tőled.
Ha akarod, büntess meg érte.
Én vagyok a hatodik.
Én vagyok Malone atya.
Engem büntess!
Malone atya!
Elmúlt.
Nem tudom mi történt Antonio Bayben ma éjszaka.
Valami előjött a ködből,
hogy elpusztítson bennünket.
Aztán a rontás szertefoszlott.
De ha nem volt más, csak egy lidérces álom,
és ha reggel saját ágyunkban ébredünk biztonságban,
az álom visszatérhet.
Hajósok, akik a tengeren halljátok a hangomat,
vigyázzátok a tengert, ha leszáll az éjjel!
Mert újra jöhet a köd.
Miért nem mind a hatot, Blake?
Engem miért nem?
A KÖD